För att hitta något, vad som helst...
...en stor sanning, eller ett förlorat par glasögon...
...så måste du först tro på att det finns fördelar med att hitta det.
Jag fann något för länge sedan och har hållit fast vid det för livet.
Min framgång beror på det.
Det fick mig dit jag är i dag. Denna princip:
Vad du inte vet skadar dig inte.
Det kallades för idealism... i en bok jag läst.
Översatt av: EarlOfOxford divxsweden.net
Text hämtad från: www.Undertexter.se
Ta pistolen. Ta pistolen...
Herregud!
Domaren blir inte lättskrämd.
Jag räknar inte med att han är lättskrämd.
-Är det under min värdighet? -Det är du som är guvernören.
Ja, jag är guvernören. Problemet med guvernörer är vår värdighet.
Det finns inget som man inte kan göra för sin värdighet. Människan är sån.
När jag avancerat till president-
-och vill möta någon vid midnatt, så gör jag det då också.
-Hoppas att du låter mig sova då. -Nej, Jack, du kommer med mig-
-för det är vad du vill. Du och Sugar följer mig.
Sugar får en skjutbana. Republikanska senatorer får sätta upp plåtburkarna.
Du får en särskild roll i kabinettet:
Bäddkammarsekreterare till mr Jack Burden.
Någon som håller reda på telefonnummer-
-och återlämnar kvarglömda silkesartiklar.
-Men vi måste göra det här först. -Mitt i natten, när vi kunde göra det-
-någon annan gång. -Någon annan gång är aldrig nu.
Skitstövel.
Vilken väg tar vi?
Jack, berätta vägen för Sugar. Det är ditt folk som bor här.
Tänk om han inte öppnar?
Tvinga honom. Det är vad jag betalar dig för.
FEM ÅR TIDIGARE
Hej, Jack.
Mr Duffy.
Willie Stark från Mason City, ekonomikontoret.
-Jack Burden. -Från The Chronicle? Trevligt att mötas.
Willie är här i affärer. Ett åtagande att bygga en skola.
Jag och Willie var skolkamrater.
Har du gått i skolan, Alex? Det visste jag inte.
-Sannolikt inte lärarnas favorit? -Nej, sir, det är sant.
Men Willie var och är det? Willie gifte sig med en lärarinna.
Vet du vad, det sägs att lärarinnor har sin-
-på samma ställe som alla andra. Är det sant eller inte, mr Stark?
Det stämmer.
Slade! Öl till alla!
-Inte för mig, tack. -Tycker inte lärarinnan om det?
Hon tycker inte om det.
Nåväl, öl till alla.
Jag säljer öl till de som vill ha det. Jag tvingar ingen att dricka.
-Kanske du har lite apelsinläsk? -Om det är vad han vill ha.
Tack det vore gott. Två sugrör.
Jack, åk upp till Mason City.
Ta reda på vem som leker Jesus, nedstigen från korset för att-
-hudflänga stadshuset på pengar. -Jag vet vem han är.
En kille i julklappsslips som fått igenom en skolentreprenad.
-Känner du honom? -Jag såg honom dricka läsk en gång.
-Två sugrör. Frugan ogillar alkohol. -Gillar hon hans arbete då?
-Vet hon inte hur affärerna sköts där? -På samma sätt som här.
Du får åka dit och följa upp det.
Som kommissionär och ordförande antar jag att ni-
-känner till omständigheterna runt skolbygget.
-Det finns inga "omständigheter". -Kanske, kanske inte.
Det finns ingen "omständighet". Moores anbud togs. Skolan blir byggd.
Och Moores anbud var lägst?
Lyssna nu. Ingen talar om för en nämnd vilket anbud de ska ta.
Om någon lämnar in ett pissanbud så behöver nämnden inte anta det.
Nämnden tar den som kan göra jobbet.
-Allt har gått lagligt till. -Vem offererade "pissanbudet"?
-Jeffers, om jag minns rätt. -Jeffers Construction?
Det är en bra firma, en stor firma.
Nämnden väljer den som kan jobbet. Det är allt jag har att säga.
Vill du inte berätta för mamma att du kan spegla dig i bordet?
Okej, jag får inget sålt till er?
Inga borstar heller? Tack för er tid. Adjö.
Mr Stark!
Mr Jack Burden, hur är det med er?
Folk tror nog att ekonomikontoret betalar så bra att en anställd-
-inte skulle behöva en extra inkomst? -Folk tror så mycket.
Är det inte så i Mason City.
-Jag kanske räknar sämre än andra. -Eller tvärtom?
Hur mycket stals vid skolkontraktet?
Låt mig tänka...
Jeffers anbud låg på 142 000 dollar, och Moores anbud var på 175 000 dollar.
Det blir 33 000 att dela på sex, vilket gör 5 500 per kommissionär.
De gjorde det så snyggt att man nästan måste beundra dem.
Det påpekades att Jeffers använder färgad arbetskraft, skickliga arbetare.
Nästa sak blir: "Niggrerna tjänar bättre än er"-
-"när ni drar kärror och skyfflar jord." Sen är det klart:
"Hej då, mr Jeffers, och ditt anbud. Bygg din niggerskola nån annanstans."
Du försökte få folk att fatta.
Jag skrek så högt och länge om hur pamparna skodde sig-
-att jag har tur som har ett arbete. Offentligt, nasare, vilket som.
Jag stod i gathörnet och försökte visa beräkningarna för folk.
Men om du stoppar folk i hettan, så ser de det inte så klart-
-genom svetten som rinner i deras arbetstyngda ögon.
Särskilt inte om niggrer ingår i ekvationen.
-Det är mer troligt att man får stryk. -Troligt?
-En eller två gånger. -Ställer ni upp till valet i november?
Nej, jag är färdig här. Lucy med. De gav henne sparken från skolan.
Jag bryr mig inte. Jag vill inte arbeta i en byggnad som byggts för att stjäla.
Du tittar på två spetälska.
-Som dricker läsk. -Vad gör ni nu?
Jag vet inte. Bygga staket, servera, eller mjölka kor.
Jag tänker bevara min tro, mr Burden. Det är vad jag tänker göra.
Jag tänker bevara min tro på människor, för vet ni vad?
Tiden...
...sprider ljus över allting.
Jag tror så mycket på det.
TRE BARN DÖDA I SKOLTRAGEDI KONSTRUKTIONSFEL BAKOM DÖDSFALLEN
-Joe, fick du en bild av honom? -Av vem?
Av stadens nästa borgmästare.
Vet du vad folk säger?
Folk säger att Gud själv hade ett finger med i skolbranden.
Att Gud tog Willie Starks sida.
Ja, sir. Han går mystiska vägar ibland.
Ibland...
...låter han någon annan göra jobbet.
Han låter en fet man i randig kostym, med en vräkig bil göra jobbet.
Jag har haft värre uppdragsgivare, det medger jag.
Vad vill du?
Jag vill arbeta för er, mr Stark. Och ni vill arbeta för folket.
-Om de väljer mig så tjänar jag dem. -Som vad? I ekonominämnden?
Mr Stark, ni kan ställa upp i valet som borgmästare i Mason City-
-och ni skulle vinna utan att röra ett finger.
Sprid bara ut att du är Willie Stark, som ensam försökte stoppa skurkarna.
Willie Stark, som varnade oss.
Willie Stark, som kunde ha räddat våra barn, om vi bara lyssnat.
Jag pratar inte om Willie Stark som borgmästare för Mason City.
Jag pratar om Willie Stark-
-som nästa guvernör för Louisiana.
Du såg en man som erbjöd dig lite pengar, men du sa nej.
Det här är vad jag ser. Jag ser en man i ett bås.
Han tittar på en röstsedel, en arbetare.
Han ser tre namn: Harrison, MacMurphy och Stark.
Men vad han verkligen ser är tidningsbilden av tre små kistor-
-och en man med mod nog att sätta dit männen som dödade dem.
Den röstande mannen, kryssar för ett namn, och du vaknar upp som guvernör.
Och den lilla damen bredvid dig-
-hon som ogillar alkohol-
-hon vaknar som guvernörshustru.
Det är vad jag ser.
Tänk över det medan du dricker din apelsinläsk.
Se om du också kan se det...
...guvernören.
Har du ditt tal?
Tack, gott folk.
Jag tackar ödmjukast.
Jag är Willie Stark från Mason City.
Jag är glad att få prata här i dag.
Mina vänner...
...jag vill prata om något som bekymrar mig.
Kaffe, tack.
-Får jag slå mig ned? -Eller vad som helst.
Nej, tack.
-Tycker ni inte om mitt utseende? -Utseenden intresserar mig inte-
-men jag gillar inte ett utseende som påminner mig om utspilld spaghetti.
Miss Burke, jag dricker kaffe.
Jag är snart färdig, och då kan du inte sitta bredvid mig, vilket du bad om.
Har du slutat jobba för Puckett?
-Han såg inte så illa ut. -Hänsynslös.
-Politiskt och annars, som känt är. -Jag är långsammare än andra, som du.
-Är jag? -Jag tror det.
Inte vad gäller den här charaden.
Det är vad den här intervjun kommer att handla om.
Upplys mig då, du som är så smart.
Harrison är stadsmänniska. MacMurphy är arbetarklass.
Kanske inte exakt, men tillräckligt mycket för att oroa Harrison.
Harrison behöver någon som kan splittra arbetarna.
Han hör om en ärlig man i staden-
-där arbetarbarn dött på en brandstege som borde ha suttit fast på skolan.
Tiny Duffy sänds för att uppvakta, sen Sadie Burke för mer uppvaktning.
Båda ska säga att han är bra, och att han kan förändra saker.
I staten där inget någonsin förändras.
För att du ,Tiny och de andra inte bryr er om att en man gör sig till åtlöje.
-Men du bryr dig, förstås? -Det sa jag inte. Jag bryr mig inte.
Då skulle jag väl göra något åt saken? Jag tittar hellre på härifrån.
Som att passera en bilkrasch.
Jag vet att ni inte kan se det här...
...men det här är ett diagram som visar hur ekonomin för-
-offentlig omsorg kommer att balanseras.
De borde ligga lika.
Ändå visar siffrorna...
Vi borde gå.
Inte än. Vi går i igen.
Vill du inte simma?
-Hur tycker du att det går för oss? -Bra, antar jag.
Antar du? Är det så du rapporterar det?
Visst.
För mig verkar det som om de lyssnar mindre, ju längre hemifrån jag kommer.
Det är logiskt, eller hur?
Kanske...
-...försöker du säga för mycket. -Jag berättar bara det de bör veta:
-Skatter, löner, infrastruktur. -Det kanske är hur du säger det?
Du borde prata som med Lucy, Tiny, mig eller vem som helst.
Jag vet inte hur. Jag vet inte hur jag låter.
Arg och besviken, som på allvar.
Men från scenen låter du som alla andra. Som en man som vill vinna.
Willie...
Ja?
Vad?
Det var inget.
En man behöver ju inte bli guvernör.
Jag förnekar inte att jag vill det. Jag ligger vaken och längtar.
Ibland kan en man vilja ha något så mycket...
...vara så full av längtan...
...att han glömmer bort vad det var han vill ha.
Jag skulle ha blivit en bra guvernör. Mycket bättre än de andra.
Men jag kommer inte att bli guvernör.
Hej.
Kom in bara. Varför inte?
Åh, mr Stark.
Sadie.
Vad gör ni?
Willie berättade just att han inte blir guvernör.
Berättade du för honom?
Nej, faktiskt inte.
Berättade vad?
Visst, det är logiskt. Jag förstår.
-Så det är sant? Jag blir utnyttjad. -Det sägs så.
Jag såg det i hans ögon, första gången Tiny träffade mig.
Men jag förträngde det.
Trängde bort det helt och hållet.
Jag borde ha vetat bättre.
Mr Stark?
Du trodde att du var ett oskyldigt litet lamm, eller hur?
Du bara väntade på att få elda upp massorna.
Du skulle ha kunnat få betalt för att spela rollen, som jag får.
Men du var för dum... så du gjorde det gratis.
Du är inget annat än ett offerlamm, och jag...
Jag är ledsen att jag lät dem...
För magen, för kolik, för blåsor, för diarré.
Du ser lite blek ut.
Det kan jag inte tro. Jag har sovit som en bebis.
Har du ditt tal?
Okej, då går vi. det är dags.
"Hurra, Hurra, hela gänget är samlat."
-Vad? -Sången.
Ja, det är det.
Hallå, hallå.
Hur mår ni?
Här är talet du frågade om.
Jag heter Willie Stark och jag är från Mason City.
Jag hade förberett ett tal. om vår stat och vad den behöver.
Men jag behöver inte berätta för er. Ni är staten. Ni vet vad ni behöver.
Titta på knäna på era byxor.
Se på era skördar.
Se på era barn. Ni har hål-
-rutten gröda och ignorerad avkomma att tacka den här staten för.
Jag hade ett tal, men det har jag inte längre.
Mr Duffy håller det i sina feta händer.
Visst har du, Tiny? Håll upp det och visa för folket.
Eftersom han har det nu...
...så måste jag säga något annat. Det är okej.
För jag har mer att säga!
Jag har en historia om en vanlig lantis, kanske likadan som ni.
Den här killen, lantisen-
-började tänka på alla andra vanliga människor-
-och vad han skulle kunna göra för dem.
En dag...
...föll bilan ner, med den mäktiga kraften-
-från Guds egen hand-
-när den enda tegelskola som någonsin byggts i staten-
-kollapsade på grund av att den byggts med politiskt ruttet tegel.
Och det dödade och lemlästade några fattiga, unga elever.
Ni kan den här historian. Ni har hört den.
Han försökte hindra att skolan byggdes-
-av ruttet tegel och bultar.
Men han förlorade. Han förlorade.
Och den föll... den föll.
Det dröjde inte länge-
-innan en offentlig representant från staden-
-kom ut i en stor fin bil-
-och sa att de ville att mannen skulle ställa upp i guvernörsvalet.
De i randiga byxor, de sa till mig att-
-MacMurphy var en slingerbult-
-och att Joe Harrison bara var ett verktyg för stadsfolket.
Och de ville att den här obetydliga lantisen-
-skulle ge dem ett ärligt styre.
Vet ni vilka det var? De som kom i den stora fina bilen?
Det var Joe Harrisons män, som kom för att splittra MacMurphys arbetarröster!
Det är rätt! Era arbetarröster! Där står han! Precis där!
Där står den Judas Iskariot-liknande stövelslickaren från stan, precis där!
Kom hit, Tiny. Titta på honom! Joe Harrisons marionett.
Kom igen, buga dig. Folket vill se dig! Buga dig! Här kommer han!
Nej! Låt honom ligga!
Låt svinet vältra sig i sin egen smuts!
Lyssna på mig, lantisar!
Precis, jag är inte den enda! Ni är också lantisar!
De har lurat er med, precis som de har lurat mig tusentals gånger!
Nu är det min tur att få lura någon!
Jag ska lura dem! De stadsboende, kritrandsklädda, slemma arbetarhatarna!
Jag ställer upp till val på egen hand!
Jag kommer efter dem, och jag kommer för deras blod!
Min första åtgärd är att bygga en väg-
-över träsken, alligatorerna och allt annat som står i vägen.
Hundratals mil om det krävs-
-för att jag ska kunna ta mig hit till mina väljare regelbundet.
Därefter bygger jag en bro över Mississippi med mitt namn.
Sen kommer ni att få nya skolor. Barnen får block, pennor och böcker-
-så att de kan lära sig inför högre utbildning i vårt nya universitet.
Där alla är välkomna. Inte bara de rikas barn!
Jag hoppas ni lyssnar nu, lantisar.
Jag vill inte köra hela vägen hem-
-bara för att återvända och berätta det en gång till.
Lyssna nu:
Om ni inte röstar...
...så räknas ni inte. Ni räknas inte!
Sen är ni så betydelselösa som de i städerna säger-
-samtidigt som de tar maten från era bord och pengarna ur era fickor.
Då är ni bara betydelselösa arbetare som inte har någonting-
-därför att ni inte förtjänar något.
Så lyssna på mig. Lyssna! Öppna ögonen-
-och se Guds välsignade och okuvliga sanning.
Ni är lantisar. Ingen hjälper er förutom ni själva!
Det är upp till er att spika upp parasiterna!
-Upp till er, till mig och till Gud! -Amen!
Spika upp Joe Harrison!
Spika upp MacMurphy!
Spika upp varenda jävel som står mellan er och-
-vägarna, broarna, skolorna och maten ni behöver!
Ge mig en hammare så gör jag det!
Jag spikar fast dem på en ladudörr!
-Spika upp dem! -Spika upp dem!
Mera om Stark?
Han är färgstark. Det gör det lätt.
Du känner mig, jag gör det alltid lätt för mig.
Jack, vet du Chronicles linje i valet?
MacMurphy igen eftersom han är en lysande administratör-
-och en trovärdig statsman.
Varför skriver du inte om det istället för om Starks galenskaper?
Hör nu, Jack. Jag vet att du är vän med Stark...
Vi är inte vänner så jag bryr mig inte. Säger du vad jag ska skriva?
-Du vet tidningens inriktning. -Okej.
Vad menar du med "okej"?
På det sätt jag sa det.
Jag, Willie Stark, svär högtidligen-
-att jag skall följa konstitutionen och statslagarna av Louisiana.
Willie behövde inte mig för att bli vald.
Han vann en jordskredsseger.
Med den största marginalen i statens historia.
Det betyder inte att alla röstade på honom.
Jack, åk upp till Mason City.
Min redaktör röstade inte på honom.
Tidningens utgivare röstade inte på honom.
De här männen röstade inte på honom.
Eller de här.
Utbildningsbudgeten avslås.
Eller de gamla Senatsmännen som var i oljeindustrins händer.
Min mor röstade inte på honom.
Det här är min mor.
Hon röstar inte.
Därborta... på bordet...
...det är hon och hennes förste man. Den första av fyra, om jag minns rätt.
Min gudfar står till höger, han som är bestman.
Han röstade inte heller på Willie.
Det är nog så-
-att jag törs säga att ingen med min bakgrund röstade på Willie.
Varför skulle de ha gjort det? Hans löften till de fattiga-
-om att bygga broar, vägar och skolor, var en krigsförklaring mot de rika.
De ville bli av med honom.
Är du Jack Burden?
-Jag kommer från bossen. -Vem?
Bossen. Guvernören.
Guvernör, jag säger det enkelt så att ni förstår.
Det finns inga pengar till allt ni vill göra för de fattiga.
Nog finns det pengar, senator. Ni har fel, det finns massor.
Från varje kilowatt som floderna ger och från varje oljetunna som tas upp.
De tillhör inte er, sir.
Helt rätt. Det tillhör inte er eller dem heller. De tillhör staten.
Vi kanske borde skippa skatten och ta allt istället.
Det är mäktiga företag involverade.
-De kommer inte att tolerera det. -De är inte makten!.
Makten ligger i de maktlösas händer, och de har lämnat den till mig.
Realistiskt? Halva anslaget godkänns, och först efter påtryckningar.
Så vi ska bygga en halv landsväg.
En del cement och en del grus hela vägen till Shreveport.
Hur ska man kunna köra där? Folk godtar det inte.
De tycker om färdigställda vägar.
-Det är rätt. -Vad är rätt?
Hej, Jack. -Sadie, förklara så att han förstår.
-Vill du ha något att äta? -Nej tack.
-Jag hörde att du fått sparken. -Du hörde fel. Jag slutade.
Det var klokt.
När jag är färdig med dem har de inte råd med dig, eller städarniggrerna.
-Vill du ha ett jobb? -För vem då? Staten?
I helvete heller. För mig. Du, jag, Sadie, Tiny.
Jag blev överraskad av att se Tiny tillbaka.
Någon måste vara ställföreträdande guvernör.
Jag har Tiny här-
-som en påminnelse om något jag aldrig vill glömma.
Och det är?
När de kommer och pratar insmickrande, så lyssna inte.
Aldrig mer.
Vad skulle jag göra... för dig?
Prata insmickrande.
-Okej, allihopa. -Vad i all världen är det där?
-Det är ett slags armborst. -En vad?
Jack berättar för er. -Jack, berätta för dem.
Ett gammalt vapen som avfyras genom att en djursena spänns hårt.
Jack.
Okej, ser ni örnen ovanpå klockan?
Det sägs att ni arbetar inom politiken, mr Burden?
Det måste vara fascinerande?
Inte alls, jag försäkrar.
Det sägs att ni har stort inflytande. Inflytande måste vara fascinerande?
Det vet jag inget om.
Låt honom inte lura er, miss DuMonde. Min gudson är mycket inflytelserik.
-Som när han var tidningsman. -I så fall är jag inflytelserik.
-Jag kan skriva om allt ursäktligt. -Någon lär behöva det snart.
Innan det är över, det som sker nu?
Alla dessa påhitt.
En person som ger bort staten. Gratis här, gratis där...
Varje idiot tror snart att allt i världen är gratis.
Vem ska betala?
-Vem tror han ska betala? -Standard Oil och verkstadsföretagen-
-och alla andra som har råd. -Du och jag, George. Vi får betala.
Regeringens åtaganden nuförtiden omfattar sånt vi aldrig tidigare sett.
Hon kommer att skatta ihjäl oss. Driva företagen i konkurs.
Du tror inte att det är så här enkelt?
Om regeringen någon gång-
-hade gjort något för folket, så hade de inte fått nog och valt honom.
Fråga honom det här nästa gång:
Fråga honom hur mycket som hamnar i hans egna fickor.
Fråga sen vad han ska göra när de åtalar honom.
Vi har lagar i den här staten... eller hade, innan hans helvete kom.
-Jag ska fråga honom. -Gör det.
-Jack, miss DuMonde spelar piano. -Så trevligt.
Du var inte dig själv i dag, inte som du brukade vara.
Mamma. jag är inte sådan längre. Gör mig en tjänst och skjut mig.
-Vem var det vid lunchen, förresten? -Mr Peyton?
Du har känt honom hela livet. Han bygger elektriska fabriker.
-Flickan, mamma, miss DuMonde. -Mr Ortons systerbarn och arvinge.
Någon borde vänta tills hon ärvt, gifta sig med henne, och dränka henne.
Oroa dig inte, jag skulle vilja dränka henne, men kommer inte att göra det.
Menade mr Peyton att dina vänner är inblandade i korruption?
Du kallar det korruption bara för att han inte vet vilken gaffel han ska ta.
Hur som helst oroar jag mig.
Hur skulle jag, försiktig som jag är, kunna veta vad någon gör?
Jack, gör en notering. Ta reda på var senator Tucsons pojke är inlåst.
-Vad heter han? -Pojken? Så fan att jag kommer ihåg.
Ta reda på när rättegången hålls, och se till att få dit en advokat.
-Vem? Evans? -Inte Evans.
Hitta någon med mindre oljekoppling som inte ser ut som en rocksångare.
Sätt nån av dina kompisar på det.
Vet du vem som knivskars?
Jag bryr mig inte om det så vore en helig faster till aposteln Paulus.
Jag råkar veta vem det var. Sonen till en läkare, enligt tidningen.
De är ganska viktiga härute. Landsortsläkare, ni vet.
De tror att de är någon.
Det är inte bra om det kommer ut att du försöker få honom frisläppt.
-För min del... -Du vet fan ingenting.
Har du lyssnat? Jack ska fixa en advokat via en vän.
Någon som inte är i rampljuset. Då vet ingen att jag är inblandad.
Det skulle kunna vara påven själv, så vitt någon kan veta.
Okej, jag förstår.
Bara nätt och jämt.
-Hej, pappa. -Hur är det, son?
-Hur går det för dig? -Jag klarar mig.
Du ser ut att må bra.
-Jag tog med mig infanteriet. -Hur är det?
-Vackrare än någonsin. -Hej, farfar.
-Hur är kastarmen? -Han kommer att spela med eliten.
Okej, guvernören, Nu tar vi den. Ett, två...
Skitstövel.
Får jag en slurk.
Pappa ogillar alkohol.
Det brukade vara Lucy.
Jag vet inte vad hon tycker längre.
Det spelar ändå ingen roll.
Jag måste ha hällt 10 000-tals liter skulor i de trågen.
Jag gör det fortfarande, häller skulor. Vissa saker förändras aldrig.
-Vad är det? -Domare Irwin.
Domare Irwin vad?
-Ut med språket. -När jag hämtat andan.
-Du förbrukar den just nu. -Det är mindre roligt när jag berättat.
-Berätta senare. -Byram ringde upp.
Han sa att tidningarna skrivit att domaren kräver en full utredning.
Den jäveln... den jäveln.
Skicka hem alla.
-Tiny tänkte äta kvällsmat här. -Skicka hem dem.
Vilken väg ska vi ta?
Jack, berätta vägen för Sugar. Det är ditt folk som bor här.
Tänk om han inte öppnar?
Tvinga honom. Det är vad jag betalar dig för.
-Vem är det? -Det är Jack.
Jack? Det var som tusan.
Kom in.
Du har väl inte hamnat i problem?
Nej, Jack har inga problem.
Han mår bra, med tanke på allt.
Jag antar att du inte invänder om Jack häller upp en drink åt mig?
Jag visste inte att det ingick i hans sysslor.
-Om jag misstagit mig är jag ledsen. -Helvete!
Ibland ger Jack mig, ibland tvärtom. Ibland serverar jag mig själv.
-Jag kan servera dig en. -Nej, tack.
Är det dagens?
Jag har inte tid att läsa tidningar. Jag har fullt upp med goda gärningar.
Kanske jag kan informera dig.
Min åsikt om anklagelserna mot dig står där, om det är intressant.
Någon berättade det.
Men du vet hur rykten kan förvrängas.
-Hur tidningspojkarna kan överdriva. -Det är inte överdrivet.
Om du förstått och druckit ur, så skulle jag uppskatta om du försvann.
Tack, domaren, Jag ska, bara en sak till.
Så det står i tidningen, och jag hör dig säga det-
-men är du säker att du rådfrågat vår Herre?
-Jag känner mig tillfreds. -Det är otillfredsställande.
Om jag minns rätt, jag minns...
...när vi hade samtalet i stan den där gången-
-så kände du att MacMurphys angrepp var... mer än föraktfullt.
Jag förbinder mig bara till samvete.
-Jag ber om ursäkt, du vad? -Jag ber om din ursäkt.
Du har varit i politiken så länge att du använder ordet samvete-
-så lättvindigt.
Jag ändrade mig när vissa aspekter på ditt-
-ämbetsskap kom till min kännedom. -Någon har grävt djupt i jorden?
Inte bara en sak, och inte så djupt.
Jord är lustigt. Hela vår värld består av jord, förutom havsbottnen.
Det är också jord när jag tänker på saken.
Jorden gör gräset grönt... låter det andas.
Diamanten på din frus finger består inte av annat än jord.
Vad är vi? Jord från vår Herres händer. Du, jag och George Washington.
Och Jack därborta.
Det ändrar inte på sakfrågan.
Jag försöker inte ändra något, bara kasta lite ljus över det hela.
Säger du att MacMurphy och hans sort, som skriker att jag ska åtalas-
-är ansvarsfulla och laglydíga män?
Nog är de ansvarsfulla, mot Alta Power och oljebolagen...
...och resten av tjuvarna. -Det vet jag inget om.
Enda sättet att inte veta är att inte vilja veta.
Jag har dragit mig tillbaka, mr Stark. Jag blev tillfrågad och gav min åsikt.
I så fall skulle ingen fråga dig någonting. Det du säger får betydelse.
Mycket mer än vad du låtsas.
Så jag ber dig...
...kalla tillbaka drevet.
Att be är nåt helt annat än att befalla. Det där lät som en order.
Tyckte inte du det, Jack?
-Du har varit domare länge. -Ja, det har jag.
Hur tror du det skulle kännas...
...att inte vara det längre?
Ingen har lyckats skrämma mig.
Jag sa det jag sa, och jag ser ingen anledning att ändra mig.
Trots er utläggning om lagar och män, sir.
Som ni vill. -Du hade rätt, Jack. Han är modig.
Domaren, det är med smärta och inte i vredesmod som jag går.
Kom nu. Vi har passerat Sugars sovtid.
-Din arbetsgivare kallar, Jack. -Jag skulle inte berätta för någon.
Om du skulle ändra dig?
Skitstövel.
Jackie, du vet vad du ska göra.
-MacMurphy? -Nej, domaren.
Får vi lejonet på fall...
...så blir resten av djungeln skräckslagna och faller in i leden.
-Jag kommer inte att hitta något. -Jodå, det kommer du.
En man är omgiven av synd och född till korruption-
-och passerar så mycket smuts och lort att han fastnar till slut.
Du kommer att hitta nåt.
Och se till att det håller.
Utöver att göra bossen nöjd, såg jag få fördelar med-
-att leta fram annat än vad som redan var känt om domaren.
Det var känt att han var vänlig mot dig-
-när din far övergivit dig och din mor utan att ange något skäl.
Det var känt att han lärde dig de saker din far borde ha gjort.
Hur man blir en gentleman.
Hur man ger ett fast handslag.
Hur du hanterar vapen säkert, och skjuter änder på bästa sätt.
Det var känt...
...att han var mer av en far för dig än din riktiga far...
...som du inte kände överhuvudtaget.
Ett ögonblick bara.
Guvernörens svit.
Hur gör du för att gräva fram något om domare Irwin?
-Ingenting. -Hittar du inget eller gör du inget?
Det finns inget att hitta. Jag kan gräva till Kina utan att hitta något.
-Jag tänker inte lura in honom i något. -Lura? Vem har pratat om det?
Det behövs aldrig. Sanningen räcker alltid, hitta den.
-Det är slöseri med tid och pengar. -Lyssnar ingen på mig längre?
Vill du inte så gör det inte. Är du ute efter en löneförhöjning?
-Du får 100 dollar i påökt. -Jag vill inte ha mer pengar.
-Arbetar du av kärlek till mig? -Jag vet inte varför-
-men kärlek och pengar är det inte. -Nej, det är det inte...
...och du vet inte varför.
-Men det gör jag. -Varför?
Du arbetar för mig för mitt sätt att vara-
-och ditt sätt att vara-
-så allt är bara en följd av den naturliga ordningen.
Hon kunde verkligen åka skridskor.
Nu och här...
...gömda i politiska utskott...
...inte öppet, som ni och jag...
...finns ett lagutskott fullt av hyenaliknande, magstarka skitstövlar-
-som försöker komma på hur de ska kunna åtala mig.
De påstår att jag avlönar skurkar! Jag frågar: "Är det allt?"
Självklart har jag dem. Jag har en kanna olja i garaget med-
-för det finns inte en maskin som inte behöver olja för att fungera.
Men mina skurkar...
...till skillnad från deras...
...aktar sig noga...
...för att bli för skurkaktiga. De är ingenting mot deras skurkar.
Standard Oil och energiföretagen. Jag vaktar på mina män.
Men ingen övervakar de här skurkarna!
Ingen har insyn på dem-
-medan de rånar staten på dess tillgångar!
Vem gjorde den jäveln till vad han är? Vem gjorde honom till guvernör?
-Så bedrar han mig? Jag ska döda honom. -Nej, det är Lucy som är bedragen.
Du behöver en annan benämning för det han gör dig.
Lucy, är en dumbom. Hon är...
-Jag vet inte vad? -Hans fru.
En lantis från intet med betyg från en baptistskola.
Hur var hon?
-Jag kände inte Lucy förut... -Slampan på skridskor!
Jag vet inte, jag såg på skridskorna.
Visst.
-Var hon söt? -Bara glöm det.
Hur ung var hon?
-Vem bryr sig? -Titta på mig.
Han kommer tillbaka. Världen är full av skridskoslampor.
Skridskor, bastkjol, geishasminkad.
Självbedragerska.
Domaren gifte sig till pengar. Pengar från Savannah.
Dotter till en industriman där. Han är ren, renad genom blodsband.
-Du kallar dig detektiv? -Definitivt inte...
-Den jäveln är "tvättad" i vittvätt! -En önskning behöver inte vara sann.
-Jag kan känna det. -Det är inte heller samma sak.
-Var hittade du det här? -I stadsarkivet. Allt finns där.
Åktenskapslicens, inteckningar, offentliga uppgifter.
Offentliga uppgifter är ofarliga. Där hittar du ingenting!
Jag bad dig gräva, att skrapa skon lite.